СУЧАСНІ ТЕХНОЛОГІЇ ПЕРЕТВОРЕННЯ ДЕРЕВЕНИ НА БІОГАЗ І БІОНАФТУ: МОЖЛИВОСТІ ТА РОЗВИТОК - Жук, Дмитро Вячеславович; Коц, Іван Васильович (Сучасні технології, матеріали і конструкції в будівництві, 2026)
У статті досліджено процес піролізу деревини як ефективний спосіб перетворення біомаси на відновлювані енергоносії з високим енергетичним потенціалом. Піроліз, що полягає у термічному розкладанні органічної сировини за відсутності або обмеженого доступу кисню, також у будівельній і промисловій галузях піроліз сприяє підвищенню енергоефективності, зменшенню обсягів відходів і розвитку альтернативної енергетики, забезпечує утворення трьох основних продуктів: біоолії (рідкого палива), біочару (вуглецевого залишку) та синтез-газу (суміші водню, оксиду вуглецю та метану). Кожен із цих продуктів характеризується специфічними властивостями, перевагами та напрямами використання. Біоолія може застосовуватись як альтернатива дизельному паливу в енергетичних установках, біочар — як покращувач ґрунтів, добриво, сорбент або активоване вугілля, а синтез-газ — як паливо для виробництва електроенергії або як сировина для хімічної промисловості, зокрема для синтезу метанолу, аміаку та водню. У роботі наведено основні рівняння та залежності для оцінки енергетичного потенціалу біомаси з урахуванням її вологості, щільності, теплотворної здатності та елементного складу. Також розглянуто підходи до визначення виходу продуктів піролізу залежно від температури процесу, швидкості нагрівання, тривалості обробки та виду деревини. Окрему увагу приділено аналізу середньої теплоти згоряння отриманих продуктів, що дає змогу оцінити їх енергетичну ефективність і доцільність використання в різних умовах. Показано, що застосування піролізу сприяє значному зменшенню викидів CO₂ порівняно з прямим спалюванням деревини або використанням викопного палива. Особливий акцент зроблено на екологічних перевагах технології та можливостях її інтеграції в сучасні аграрні системи. Біочар, отриманий у процесі піролізу, виступає стабільним джерелом вуглецю в ґрунті, покращуючи його структуру, водоутримувальну здатність, мікробіологічну активність і родючість загалом. Отримані результати підтверджують доцільність широкого впровадження технологій піролізу деревини як елементу циркулярної економіки, спрямованої на зменшення антропогенного впливу на довкілля, розвиток екологічно безпечної енергетики та раціональне використання природних ресурсів.